PRÆSENTERET AF DAVID ATTENBOROUGH
Havet synes uendeligt.
Det er imponerende og fantastisk, men kan også være skræmmende.
Det dækker 70% af Jordens overflade-
-men er stadig det mindst udforskede.
Skjult under bølgerne lige under mine fødder-
-lever de mest utrolige skabninger.
Takket være ny teknologi kan vi besøge nye verdener...
...og belyse adfærd på måder, som var umulige for blot en generation siden.
Vi har også indset noget foruroligende.
Havenes sundhed er truet.
De forandres hurtigere end nogensinde før.
Det har aldrig været vigtigere-
- at undersøge, hvad der foregår under havets overflade.
I dette afsnit...
...rejser vi verden rundt fra tropernes varme vand...
...til det koldeste vand ved polerne...
...for at få en ny forståelse for livet i havet.
Velkommen til programmet.
ET HAV
Havoverfladen skjuler de mange dyr, som lever under den.
Men ikke dem alle.
Øresvin.
De er ekstremt intelligente.
Deres intelligens gør dem legesyge.
De surfer.
Så vidt vi ved, gør de det for fornøjelsens skyld.
Men for virkelig at forstå dem...
...må man følge med dem ned i deres verden.
En flok øresvin besøger et koralrev i Det Røde Hav.
De yngste skal lære noget her.
De voksne følger en unge hen til en busklignende koral-
-som kaldes et søtræ.
Her opfører de voksne sig lidt besynderligt.
De gnider sig mod korallerne.
Ungen ser ikke ud til at have lyst til det.
Ved at iagttage de voksne indser han måske, at han også bør gøre det.
Søtræerne er dækket af en slim-
- som er betændelseshæmmende og antimikrobiel.
Det er muligt, at delfinerne gør det for at undgå infektioner.
Delfinernes grundige kendskab til revet...
...ansporer os til at lede efter nye lægemidler her.
Tropiske koralrev udgør kun en tiendedel procent af havbunden.
Men deres lave, varme vand og stabile forhold året rundt-
- opretholder nogle af de mest varierede samfund i havet.
Der er nye opdagelser på hvert eneste rev.
Et dyr på Australiens Great Barrier Reef-
- udfordrer vores opfattelse af fisks intelligens.
Denne læbefisk har tydeligt fremstående tænder.
Han kan noget, de færreste tror, en fisk kan gøre.
Hver morgen svømmer han til revets udkant.
Han leder efter noget særligt at spise mellem koraller og sand.
Der er der en.
En lille musling.
Men hvordan åbner man den?
Han tager den med tilbage til sit særlige køkken.
Det er en skålformet koral med en bule på indersiden, han kan bruge.
Det er ikke nemt, når man ikke har hænder.
Hov!
En gang til.
Han er dog meget målbevidst...
...og overraskende nøjagtig.
Omsider.
Det er en fisk, der anvender redskaber.
Nogle fisk er meget kvikkere, end man skulle tro.
Det store antal dyr på de tropiske koralrev-
- gør konkurrence uundgåelig og ekstrem.
Ikke bare for dem, der bor på revene...
...men for fuglene, der flyver over dem.
I tørtiden kommer over en halv million terner-
-til denne atol i Det Indiske Ocean.
Fugleungerne er stadig iklædt deres mørke fjerdragt.
De er ikke lige gamle.
De lidt ældre unger går på vingerne.
Andre er ikke helt klar endnu.
De, som er ved at lære at flyve, bruger lagunen i midten af atollen-
-som træningsbane.
Nogle af dem har svært ved at holde sig i luften længe.
Kæmpetrevaller.
Normalt jager de alene-
- men omkring 50 er lokket hertil fra andre rev af den store mængde bytte.
Fugleungerne holder sig fra vandet, hvis de kan.
De drikker endda flyvende.
Hvis trevallerne skal fange nogen nu, må de finde på noget nyt.
Her er en fisk, som utroligt nok kan beregne-
-en fugls hastighed, højde og bane.
Før eller siden må alle ungerne på vingerne-
-og finde deres egen føde.
Deres forældre følger dem ud på træningsbanen.
Hvis de skal overleve, må de lære hurtigt.
Når de har trænet i en måned over lagunen-
- flyver ungerne ud og forsøger sig på det åbne hav.
Havene rummer 97% af hele verdens vand.
Når solen opvarmer overfladen, fordamper vandet.
Vanddampen stiger op, indtil den afkøles og bliver til store skyer.
De frembringer kraftige uvejr.
Jordens rotation gør, at uvejrene bevæger sig mod nord og syd-
-til koldere breddegrader.
Vinde bevæger sig over havet og skaber enorme dønninger.
Når dønningerne når lavt vand, bliver de til enorme bølger.
Et stort uvejr kan generere energi-
-som svarer til 10.000 atombomber.
Disse have påvirkes af årstiderne.
Når de opvarmes om foråret, eksploderer de pludselig i liv.
Djævlerokker har samlet sig i stort antal i Cortezhavet ved Mexico.
Hvorfor springer de?
Vil de fortælle andre, at de er her?
Ingen ved det.
De æder mest om natten-
- for da stiger et mylder af plankton op fra dybet.
Når der er røre i vandet, begynder mange planktonorganismer at lyse.
Først nu har vi teknikken til at filme deres svage lys.
Rokkerne æder sig gennem dem-
-i en utrolig ballet om liv og død.
Mangfoldigheden her skyldes mikroskopisk planteplankton-
- som blomstrer i så store mængder, at det gavner os alle.
Plankton sammen med forskellige tangarter-
- producerer lige så meget ilt som alle skove og græssletter på land.
Hvert forår ved New Zealands kyster tiltrækkes mange af naturens gaver.
Halvspækhuggere.
De er beslægtede med spækhuggeren, bliver seks meter og vejer et ton.
De ser ud til at lede efter delfiner.
Der er mange her tæt på kysten.
Øresvinene holder sig tæt sammen.
De sludrer sammen med fløjt og kliklyde.
Spektaklet kan høres flere kilometer væk under vandet.
Halvspækhuggerne har opdaget dem.
Med en hastighed på ti knob nærmer de sig hastigt delfinerne.
Men så sker der noget helt utroligt.
Delfinerne vender sig, som om de hilser på deres forfølgere.
De ændrer deres kald.
Forsøger de at kommunikere?
Forskere har studeret deres årlige møde-
- og tror, at forskellige individer kan genkende hinanden.
Det lyder utroligt, men de to arter lader til at være gamle venner.
De samles til en stor, forenet hær-
-som består af op til 1.000 dyr.
Denne frygtindgydende gruppe jægere høster nu de rigdomme-
- som New Zealands sommer fører med sig.
På de højere breddegrader trives livet i havet i sommersolen.
I Alaska hviler havoddere i de store undervandsskove.
Kæmpekelp er den største brunalgeart.
Her findes alle mulige slags livsformer.
På havbunden æder piggede søpindsvin sig gennem kelpen.
Andre steder er der umættelige søpølser.
I den tætte underskov svømmer camouflerede sødrager.
I det nordlige Japans undervandskove afventer beboerne på dette skibsvrag-
- at sommertemperaturen når op på 16 grader.
For nogle er det tiden, når man parrer sig.
Det er en stor læbefisk, som kaldes "kobudai".
Dette er en han.
For en hun er han særligt flot.
Han er en meter lang og vejer 15 kilo.
Han er meget større end den lille hun.
Han er klar til at yngle.
Han forsøger at parre sig med hende-
- og de andre cirka 12 hunner, som lever på hans revir.
Han gør det så ofte, han kan.
Men når hunner bliver omkring ti år, bemærker de ikke hans tilnærmelser.
Det skyldes, at når en hun bliver tilstrækkeligt stor-
- påbegynder hun en dramatisk transformation.
På nogle måneder holder visse enzymer i hendes krop op med at fungere.
Mandlige hormoner begynder at cirkulere.
Efter en tid-
- vokser hendes hoved, og hagen bliver længere.
"Hun" er blevet en "han".
Samtidig forandres temperamentet.
Hannen, der herskede over hunnerne...
...udfordres til en duel.
Jo større hoved man har, des mere kan man skræmme en modstander.
Territoriet har fået en ny hersker.
Kun de største hunner forvandles på denne måde.
Forandringen gør, at de kan parre sig med flere-
- så de får mere afkom, som bærer deres gener.
Men en ny han kan ikke slappe af.
Inde i enhver kobudai-huns krop-
-ligger der en ny han og venter.
Jo nærmere vi kommer på polerne, desto koldere bliver havet.
Isbjerge dukker op. De er brudt løs fra gletsjere, der glider ud i havet.
Havoverfladen begynder at fryse til is.
Nordlyset spiller, men selv om det er midvinter-
- er der stadig åbent vand nord for den nordlige polarcirkel.
Nordnorges fjorde forbliver fri for is-
- fordi den store Golfstrøm flyder herop sydfra-
- og bringer varme med sig fra Det Caribiske Hav.
Hver vinter søger milliarder af sild ly her.
De følges...
...af spækhuggere.
Der er op til 1.000 af dem.
Det kan være Jordens største forsamling af spækhuggere.
Nok er der masser af sild, men i de vide fjorde-
-er de ikke altid nemme at opspore.
Men disse spækhuggere er eksperter i at fange fisk.
Sammen koordinerer de angrebet ved at lave lyde til hinanden.
De tvinger sildene ind i tættere og tættere stimer.
De svømmer ind under dem og trænger dem op mod overfladen.
Så anvender spækhuggerne deres særlige våben.
De slår med halen med en sådan kraft, at sildene bliver slået bevidsløse.
De bevidstløse ofre kan herefter nemt indsamles.
Larmen tiltrækker dog andre gæster.
Pukkelhvaler.
De vil også være med.
De nærmer sig stimen nedefra og kaster sig derpå opad.
De kan få op til 100 kilo sild i en enkel mundfuld.
Pukkelhvalerne er relativt nye her.
De er begyndt at komme inden for det sidste årti.
Men havene nær polerne har tilsyneladende føde nok til alle.
Men der ville ikke være så god føde her-
-hvis det ikke var for Golfstrømmen.
Havstrømmene er afgørende for klodens velbefindende.
De fordeler solens varme fra ækvator til polerne.
De gør klimaet gunstigt for liv næsten overalt.
De skaber vejret og frembringer ilt.
Havene holder verden sund.
Desværre er forholdene i havet, som har været stabile i årtusinder-
-nu under dramatisk forandring.
Intet sted ses det tydeligere end i Arktis.
De seneste 30 år er isen om sommeren reduceret med 40%.
Den pludselige opvarmning skyldes sandsynligvis mennesker-
-og påvirker dyrelivet markant.
Hvalrosser hører til de dyr, som påvirkes.
Alle voksne hunner skal finde et sikkert sted-
- hvor hendes 80 kilo tunge unge kan hvile.
Havisen er ved at forsvinde, hvor hvalrosserne lever-
-så de nu må trække op på tørt land.
Men en plads med hundredvis af stridbare mødre, der vejer et ton-
-er ikke ideelt for ungerne.
Hvalrosser på land holder sammen af en god grund.
Isbjørne.
En fuldvoksen hanhvalros er enorm.
Den er for stor at angribe for en isbjørn.
Derfor leder bjørnen efter en unge.
Hvalrosserne kan lugte bjørnen.
De flygter ud i havet.
Bjørnen ved, at den kan ikke fange dem der.
Men hun har også unger, der skal have føde.
Det er ikke nemt at være mor.
Hvalrossen skal stadig finde et sted, hvor hendes unge kan hvile.
Et smeltende isbjerg kan måske bruges-
- men hun finder det ikke som den første.
Alle pladser er optaget.
De andre mødre vil ikke dele.
De mangler også et sted, hvor de kan forsvare deres unger.
Den desperate mor bliver nødt til at mase sig ind.
Denne gang taber alle.
At finde et sted, når alting smelter, bliver sværere og sværere.
Ved at løse problemerne sammen skaber de et bånd, der er så stærkt-
- at moderen holder kontakten til sin unge resten af livet.
Men hvem ved, hvordan deres fremtid bliver?
Når vi lærer mere om havdyrenes komplekse liv...
...forstår vi bedre, hvor skrøbeligt deres hjem er.
Vores blå planet.
I DYBET
Det har taget fire år at lave programmet.
Vores hold har udforsket alle have-
- for at finde nye fantastiske historier.
Det giver os en ny forståelse for livet i havet.
Det nyeste dykkerudstyr afgiver ingen bobler eller støj-
- så vores folk kan komme nærmere dyrene i længere tid.
De er over dig. Det kan man ikke få fra luften.
For at udforske dybet-
- har vi tilbragt 1.000 timer i ubåde en kilometer under overfladen.
Med ny teknologi kan vi filme øjeblikke, vi aldrig før har set.
Kameraer til svagt lys filmer øjeblikke, øjet næsten ikke opfatter.
Vi kan ikke se noget. Vi filmer i bælgravende mørke.
Vi er helt blinde.
Kamerasonder giver os nyt perspektiv på de små dyrs liv.
Her kommer den.
Kameraer med sugekopper giver os en kæmpes syn på havet.
Men havet er en uforudsigelig og farlig arbejdsplads.
Specielt ud for Sydafrikas vilde kyst.
Her lever de surfende delfiner.
Holdet skal holde sig ved siden af delfinerne-
- og filme deres adfærd på nærmere hold end nogensinde før.
Havet er farligt her, så filmholdet får hjælp af professionelle surfere.
Men i år er bølgerne større, end nogen havde forventet.
Det er en skræmmende opgave for kameramanden Chris Bryan.
Ja, jeg er temmelig nervøs.
Bølgerne er store. Meget store. De er seks meter høje.
Jeg har aldrig filmet i så høje bølger før.
Man må tage en chance en gang imellem.
Chris har et højhastighedskamera, som kan filme i superslowmotion.
Udfordringen er at komme så tæt på delfinerne som muligt.
Den gode nyhed er, at delfinerne kan ses i horisonten.
De har sagt, at det bliver årets største bølger.
Jeg har aldrig set noget lignende. De er større, end jeg troede.
Man kan kun komme ud til delfinerne på vandscooter.
Det bliver svært for dem bare at komme derud.
Takket være førerens erfaring kommer de sikkert gennem bølgerne.
Men delfinerne kan man ikke se.
Holdet må den skrækindjagende tur tilbage til land.
Kom af sted!
- Hvordan var det? - Det var vildt.
Bølgen ramte slæden bagest. Jeg skreg: "Kom af sted!"
Jeg fløj næsten af, fordi jeg holdt fast i kameraet.
Vi nåede det, men det var hektisk.
En helt almindelig arbejdsdag.
Den næste dag er alting anderledes.
Der er masser af delfiner, men havet er roligere.
Der er slet ingen bølger.
De skal nok komme.
Ved havet gælder det, at når man ved, at stedet er rigtigt-
- skal man bare have tålmodighed til at vente.
En uge senere stormer det igen ved den vilde kyst-
-og bølgerne vokser.
Jeg er nervøs og spændt. Forholdene er præcis, som vi ønsker.
Det ved delfinerne vist.
Men Chris har svært ved at filme.
Hej.
Det er svært at få en god vinkel på vandscooteren.
Jeg håber, det går bedre med gummibåden.
Den oppustelige båd giver Chris en mere stabil platform at filme fra.
Endelig er han på det rette sted på det rette tidspunkt.
Resultatet er spektakulært.
- Utroligt! - Ja.
Missionen er fuldført.
Disse nærbilleder kan nu bruges til videre forskning.
De viser, at delfiner surfer for at styrke venskaber-
- udvikle sociale færdigheder, og fordi de synes, det er sjovt.
Næste gang handler det om havets dyb.
En verden, der er overraskende rig på liv.
Her trives skabninger...
...under de mest ekstreme forhold på Jorden.
Linda Bang Sørensen www.btistudios.com